Traducerea oferită de dragonfly!
[Episodul 10]
Ai înebunit?
Bagajul tău e deja în avion!
De ce ești așa dintr-o dată?
Nu e dintr-o dată.
Adevărul este că, aveam nevoie de un motiv.
Aveam nevoie de un motiv să rămână acum.
De la compania de jocuri, cinema, și sala de conferințe...
Vroiam doar un singur motiv pentru nu a pleca încă.
Dar...
asta nu s-a întâmplat.
Sunt genul de persoană care ar putea pleca oricând ar vrea.
Atunci, pleacă.
Trebuie să pleci de aici acum cu mine.
În momentul în care avionul va decola, tot ce s-a întâmplat aici nu va conta.
Trebuie doar să revii la viața ta de altă dată.
Nu.
Motivul pentru care nu pot pleca este în mine.
Că "încă sunt bine...
Mă pot opri aici acum... Pot pleca din acest loc..."
M-am păcălit singur cu aceste gânduri. Dar...
Tu mă cunoști.
Odată ce am început un joc... trebuie să merg până la capăt.
Nu pot să termin în felul ăsta.
Bine.
Urmează-ți inima.
Nu renunța ca mine.
Aici aveți buchetul.
Persoana apelată nu poate fi contactată, vă rugăm să lăsați un mesaj.
Dacă e prea greu să ne împăcăm, trebuie să mă gândesc la altceva..
Ea a spus că vrea să o dea afară pe Dok Mi de la petrecerea de azi..
Care e numele tău?
Oh Jin...
Huh?
Oh... Jae Won.
Oh Jin Rak este urmărit penal pentru săvârșirea unor infracțiuni.
Cine-i Oh Jin Rak?
Un cunoscut de-al nostru.
E doar un prieten. Nu e mare lucru.
Are niște probleme de ceva timp.
Autorul care a fost acuzat că ți-a plagiat munca
te insultă și te transformă într-un gunoi uman în webtoon-ul lui.
Internauții spun că are și un trecut fraudulos.
Nu dormi bine noaptea?
Cum de ai știut asta?
Nici eu nu pot să dorm bine.
Nu, nu dorm.
M-am hotărât să nu dorm mai mult de patru ore pe noapte până voi face 35.
Huh? De ce?
Nu provin dintr-o familie bună, n-am bani și nici pe nimeni care să mă susțină.
Așa că, vreau, măcar să am puțin timp să fac ceea ce-mi doresc.
Aș aprecia dacă ți-ai opri telefonul în timp ce vorbim despre afaceri!
Nu cunoști bunele maniere?
Urechile tale tinere au surzit deja?
Volumul e prea tare!
Păi... vom corecta problemele, și ți le vom trimite imediat.
Sună-mă când este gata.
Alo?
Jae Won, adică...
Oh Jin Rak.
Sunt Enrique Geum.
Eu...
Chiar dacă Zombie Soccer al tău mi-a plagiat munca sau nu...
sau orice fel de infracțiune ai comis tu...
Nu-mi pasă de astfel de lucruri.
Dar, Jin Rak...
De ce ai ascuns ceea ce ești și m-ai păcălit?
Nu-mi plac oamenii necinstiți.
Nu pot permite unui necinstit...
să stea lângă Dok Mi și să o protejeze.
Așa că, dispari de lângă ea.
Nu mă voi întoarce în Spania până nu vei face asta.
Vreau să vorbim despre asta acum.
Mă vei asculta dacă-ți spun de ce am făcut ce am făcut atunci?
Jin Rak... hai să luăm autobuzul.
Petrecerea aia micuță...
Nu e ca și cum ai pierde totul dacă întârzii.
Haide, hai să luăm autobuzul. E ora de vârf acum.
Știi cât de mult va face taxiul?
Enrique a aflat cine sunt.
"Zombie soccer".
Nu a mai plecat în Spania.
A venit înapoi.
A spus că e pe drum spre Dok Mi chiar acum.
Dar...
Voi ajunge acolo primul.
Am fost primul de la început!
[Dacă vrei să-ți cunoști dușmanul, nu te uita cu ochii tăi, ci cu ai lui!]
Intră, Dok Mi. E frig afară, nu?
Ai adus flori?
Dok Mi...
Îți aduci aminte de profesorul Go Jae Yeol, nu-i așa?
A fost prima noastră iubire.
Profesorul de literatură.
Am vrut să te revăd, Go Dok Mi.
- De ce mă simt atât de neliniștit? - De ce mă simt atât de neliniștit?
Go Jae Yeol predă un curs de eseu în Daechidong.
A spus că a publicat o carte de eseuri și o carte de poezii.
Cu ce te ocupi, Dok Mi?
Nu mai scrii?
Erai așa bună la scris.
Dok Mi era o scriitoare bună?
Pe atunci...
am scris o piesă de teatru împreună, nu-i așa?
Voi...
vă comportați ca și cum totul ar fi bine.
Voi...
îmi puneți întrebări ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
Voi...
sunteți așa cruzi.
Ahjumma...
Ahjumma!
Ai plecat.
De ce ești aici?
Dok Mi!
Ce ia-i făcut!
Ce s-a întâmplat?
Nu i-am făcut nimic!
Rezultatele analizelor nu arată nimic ieșit din comun.
Cred că va putea merge acasă după ce se va odihni o oră sau două.
Mulțumesc.
Voi sta aici.
Watanabe, mulțumesc pentru ajutor.
- Mergeți acasă. - Bine.
Dar... Enrique a venit imediat ce ai plecat.
Și dacă vine și aici?
Am întrebat ce s-a întâmplat?
Pot afla totul odată ce-mi pun mintea la contribuție.
Sunt o persoana foarte insistentă, așa că...
Ce s-a întâmplat...
de a ajuns o persoană să se închidă în ea așa?
Vreau să-mi spui.
De ce... de ce toată lumea dă vina pe mine pentru tot?
N-am făcut nimic!
Ești bine? Începi să-ți revii?
Sunt bine.
Știu foarte bine.
După câteva minute... trece.
De obicei, când oamenii vorbesc despre alții...
sau chiar despre ei...
ei au tendința de a exagera, de a îndulci lucrurile și chiar de a minți.
Când Cha Do Hwi mi-a povestit despre anii voștri de liceu acum ceva timp...
Mi-a vent un gând.
Că există ceva mai mult decât mi-a zis ea.
Ce s-a întâmplat mai exact ...... de ce te chinuie atât de mult...
Poți...
să-mi spui?
Presupun că am devenit indiferentă la toate astea.
Nu îmi mai e atât de greu.
În loc să eviți... mi-aș dori să-mi spui despre asta.
Mi-ar plăcea să aud ce s-a întâmplat.
Cred că...
Te-am privit destul de mulți ani pentru a asculta ceea ce s-a întâmplat.
Când eram în liceu...
am devenit faimoasă peste noapte.
Fără a ști exact ce fel de zvonuri circulau despre mine...
Am îndurat.
Șușoteau despre mine...
mă vorbeau pe la spate...
și mă dădeau la o parte.
Nu am știut... cum să scap.
De ce oamenii se urăsc...
între ei?
De ce fac discriminări?
De ce vor să-i înlăture pe oamenii slabi și să-i rănească?
Sunt sigură că există multe alte persoane care nu sunt așa...
Dar, unde sunt acele persoane?
Mă gândeam, ce drăguț ar fi dacă aș avea o persoană de partea mea.
Încă de atunci...
am crezut că e mai bine să fiu singură.
Mulțumesc...
că mi-ai spus.
Și eu...
eram un elev groaznic și eram un idiot când eram la liceu.
Aveam și eu grijile mele.
Legate de fete.
Asta e chiar stânjenitor.
Pentru că mi-ai povestit despre amintirile tale dureroase...
Eu...
îți mărturisesc... cât de patetic... pot fi.
Ai plecat.
Dacă mărturisești cât de patetic ești asta e de-ajuns?
Nu m-ai ai și altceva de mărturisit?
Am greșit, ahjumma.
Dacă ăți era atât de dificil pentru tine...
ar fi trebuit să-ți spun să nu vă împăcați.
am vorbit prea ușor când eu nu știam nimic.
Dar...
cel care ar trebui să fie lângă tine...
nu e Oh Jin Rak.
Hei... hei!
Încetează!
Hei, hei, hei..
De ce-ți place de Jin Rak?
Păi...am nevoie de un motiv ca să-l plac?
Nu cred că asta e...
Ești prea disperată ca să te fi îndrăgostit la prima vedere.
Și... nici măcar nu-ți faci griji?
I-ai văzut pe tipii ăia ciudați care îl căutau pe Jin Rak.
Dacă ne luăm după ce spun, Jin Rak poate fi un infractor.
Nu e.
Sunt sigură.
I-ai verificat antecedentele sau ce?
Oricum ar fi ... eu sunt de partea ta.
Îmi place de tine pentru că nu ești bună.
Lumea asta e prea dificilă pentru a supraviețui dacă ești prea bună.
Nu o cunosc prea bine nici pe Go Dok Mi de la 402...
Dar nu e destul de puternică pentru a trăi în această lume crudă.
- Asigurarea mea medicală... - Nu e valabilă pentru examinările la camera de urgență.
De ce? Pentru că e prea scump?
O să ți-i înapoiez încurând curând.
Problema nu e când mi-i dai înapoi.
Prioritatea ta e să nu te mai întorci aici.
Ar fi trebuit să fiu acolo.
De ce te-ai întors?
Ți-am spus deja.
Aveam de gând să o las pe Dok Mi în grija ta.
Și atunci, de ce?
Chiar dacă nu sunt sigur dacă ești o persoană bună sau nu...
Tot ești cineva care m-a mințit. Cineva care m-a înșelat.
Un om necinstit.
Deci... când ai aflat?
La aeroport.
Când mi-a spus cineva despre webtoon-ul "Flower Boy Next Door".
Acea persoană mi-a povestit despre Oh Jin Rak, cel care a creat "Zombie Soccer".
Nu!
Te-am întrebat când ți-ai dat seama ce simți?
Că ai ajuns să o placi pe Dok Mi atât de mult încât nu ai putut să te întorci în Spania...
Când ți-ai dat seama de asta?
Ești chiar...
Nu știu.
Mă întreb când mi-am dat seama?
Când am vrutt să mă întorc în Spania așa dintr-o dată?
Când m-am gândit cum ar fi să o văd încă o dată înainte de a pleca?
Ah... o fi fost înainte de asta?
Când ne-am dus împreună la mare?
Tu nu ai pierdut niciodată, nu?
Nici nu ți s-a refuzat nimic, nu?
Pentru că ești atât de grozav și de special...
Crezi că e ușor să trăiești pe lumea asta?
Cuvintele pe care mi le-ai spus...
Mi le amintesc foarte clar.
Să-ți iei rolul de persoană mai mare doar pentru că ești mai în vârstă decât cineva...
este ceva ce urăști să faci.
Dar...
asta e ceea ce faci acum.
"Din moment ce ești mai tânăr...
Nici măcar nu știi cum e să eșuezi sau să fii refuzat.
Te crezi grozav și special..." asta e ceea ce spui acum.
Am avut parte de eșecuri, și am fost și refuzat.
Dar...
Să cred că sunt special... e un lucru rău?
Mairău decât să minți?
Mai rău decât să nu poți fi sincer?
Nu o mai tulbura!
Vreau să încetezi să o mai tulburi!
Ea de-abia incepe s-ă se schimbe...
Dacă vei pleca în cele din urmă după ce o tulburi...
atunci, las-o în pace!
Chiar dacă nu pot fi eu...
nici tu nu poți fi.
E imposibil să fii tu.
Și eu...
nu te pot lăsa să fii tu.
Am vrut... să te văd din nou, Go Dok Mi.
Am făcut tot ce am putut să nu rănesc pe cineva care era obsedată după mine.
Cel puțin, încetați să mai răspândiți zvonuri ca să mă pot transfera la o altă școală.
Chiar dacă nu este în acest cartier, puteți găsi ceva, nu?
Desigur! Pot găsi un apartament chiar și în China dacă este nevoie.
Nu contează dacă e departe...
Credeți că veți putea găsi un loc în care să nu ceară garanție?
Chiar dacă aș căuta în tot universul, nu va fi un astfel de loc.
Atunci...
Chiar daca e un pic departe, chiar dacă transportul este inadecvat
și chiar dacă locuința e mică...
Vă rog... căutați un loc în care se dă cea mai mică garanție .
Ce n...?
- De ce încerci să eviți lumea... - De ce ai venit?
De ce te-ai întors?
Păi... după ce m-am mai gândit...
Știi că trebuie să scot o carte.
Am uitat complet de asta.
Vrei să plec?
M-am întors pentru că îmi făceam griji pentru tine.
Jocul cu zaruri...
L-am jucat.
Aveam de gând să deschid ușa și să ies în lume așa cum zice jocul, dar...
Tot ce-am făcut a fost să arăt lumii o latură a mea pe care nu am vrut să o vadă nimeni.
Nu-mi place.
Nu trebuie să-ți mai faci griji de acum.
Pentru că nu voi mai arunca niciodată zarurile.
O să începi iar să trăiești ascunzându-te?
Nu cred că trăiesc ascunzându-mă.
Profesorul tău de literatură a spus că avea 28 de ani pe atunci.
Dacă situația s-ar fi înrăutățit...
îi era teamă că va trebuie să renunțe la cariera lui de profesor.
Așa că, decât să protejeze o eleva pe nume Go Dok Mi...
a spus că s-a gândit să se protejeze numai pe el.
Pentru că se ura pentru ceea ce a făcut...
câțiva ani mai târziu...
a renunțat la carieră.
A spus că a venit azi ca să-și ceară iertare de la tine.
Că îi pare rău pentru ce a făcut.
A vrut să-ți transmit că îi pare foarte rău.
Îmi pare rău.
Și pentru mine era greu.
Crezi că aceste cuvinte mă consolează?
Nu vreau să aud că a renunțat la cariera lui de profesor din cauza mea.
Era mai bine când mă chinuiam de una singură.
Nu era din cauza nimănui.
Ascultă cu atenție.
După ce se termină un meci de fotbal...
vedetele echipei dau un interviu.
Dacă ei câștigă jocul, atunci spun că toți au jucat bine.
Spun cât de mândri sunt de echipa lor.
Dar, dacă pierd...
Spun că e vina lor că au pierdut...
și că vor face mai bine data viitoare. Asta spun de fiecare dată.
Chiar dacă e adevărat sau nu...
Așa trec oamenii peste amintirile dureroase.
Bine.
Te-am auzit clar și răspicat.
Cred că pot să trec peste asta acum.
Sunt bine acum...
Asa că, nu-ți mai face griji pentru mine.
Vreau să merg singură.
Voi pleca.
Mincinoaso.
Ușa acelei femei nu s-a deschis de foarte mult timp.
În fața pragului ei prăfuit...
ea a găsit invitații către două lumi diferite.
O persoană care s-a apropiat de ea ca o gură de aer proaspăt...
și o alta care blochează rafalele de vânt ca un adăpost în vreme de furtună.
Pentru prima dată...
acelei femei începe să-i e frică de propria dorință de a-și deschide ușa.
Ai grijă, ai grijă.
Scuzați-ne ... Scuzați-ne. Ai grijă.
Marea... să mergem să vedem marea.
De ce vrei să mergem la mare pe vremea asta?
Aerul rece îți va usca pielea și ți-o va crăpa.
- De ce? Haide. - Urcă... hai urcă în mașină.
Aici, aici... urcă în mașină.
Cât ar costa... să mă duci în Gangneung?
Cât de mult ar costa?
Cât de mult?
Cât de mult îmi poți da?
- 200,000 won. S-a făcut? - S-a făcut!
Bine, s-a făcut!
Domnișoară ... nu aveți voie aici.
Nu e un loc unde poate intra oricine.
Nu mă atinge.
Nu mă atinge!
- Domnișoară... nu e un loc unde poate intra oricine.! - Nu... nu voi intra.
V-am spus, nu se poate!
Nu mă atinge... Nu mă atinge!
Șefa!
Șefa, îmi pare rău.
Știu că ar fi trebuit să-l sun pe Oh Jin Rak.
Dar el nu știe că eu fac asta, și nu știu ce va face dacă ar afla.
Și nu cunosc pe nimeni altcineva care să aibă o viață normală, o asigurare și un serviciu stabil...
de aceea v-am sunat. Deci, pe scurt...
Cred că am luat-o razna.
Cum pot să coste reparațiile unei mașini 5,8 milioane de woni...
Idiot bun de nimic ce ești...
Dă-o încolo de lume nenorocită și plină de rahat!
De ce... de ce ar trebuie să semnez o astfel de garanție pentru tine?
Dacă nu vrei, atunci las-o baltă!
Dă-o încolo de lume plină de rahat... Crezi că mie-mi convine?
Chiar dacă le cer 50,000 de woni de persoană, trebuie să muncesc în fiecare noapte...
Urăsc... și eu urăsc tot rahatul ăsta!
Pauză, pauză...
Lasă-mă să mă gândesc.
Dacă fac vreo greșeală semnând aici mi-aș putea pierde un rinichi...
și aș putea chiar muri singură pe o insulă pustie în timp ce mă usuc ca un crevete la soare.
Dă-mi timp. Timp...
- Vremea să sosească primul metrou? - Vremea să sosească primul metrou?
E ora închiderii clubului.
Vei semna?
Vă întoarceți de la alergat, doamnă?
Doamnă...
E păcat. Mai aveți doar două luni.
Joacă dur! Loveste-l tare!
Joacă dur! Luptă corp la corp!
[Enrique va primi cetățenie coreeană datorită fiului său.]
[Enrique este dat afară din Sola Studios.]
[Suntem de la editură. De ce nu răspunzi la telefon?]
Mai tare!
Nu, nu, nu... blochează-l. Blochează-l!
De ce portarul nu-și folosește mâinile? De ce-și folosește piciorul?
De ce face asta?
Serios... ești într-o misiunde sinucigașă? Ești un spion?
Wow... chiar nu poți avea încredere în nimeni pe lumea asta!
Ce om necinstit!
Strategia lui Oh Jin Rak este... "Te urmăresc de ceva timp"...
Âsta spunea că e planul lui?
Atunci voi face exact contrariul.
Ahjumma... ai făcut totul pentru prima dată cu mine.
Ei bine... am mers la mare împreună pentru prima oară pentru tine...
și am fost primul care a pășit în casa ta...
De ce sună atât de copilăresc?
Cine e la ușă?
Cine e?
Banii pentru taxele de spitalizare.
Odată ce iau ăsta din mâna ta, te vei întoarce și vei pleca, nu?
Pot să... intru?
Cinci milioane...
Cinci milioane... cinci milioane...
Ce tot mormăie acum?
5.8 milioane de woni!
Bună ziua.
Păi...
- Nu sunt sigură dacă ar trebui... să-ți spun... - Trebuie să-i spunem.
Dra. de la 402 se va muta!
Huh? 402 se mută?
A spus că din moment ce se mută, nu simte că are dreptul să accepte banii
și mi-a înapoiat partea din despăgubirea ei.
Dar... de ce ne spuneți nouă că 402 se mută?
Toată lumea din acest cartier știe că acestui tânăr îi place de dra. de la 402.
Cred că i se frânge inima. Ce să facem...
Tot ce trebuie să faci...
e să rămâi exact unde ești acum.
Deci, de îndată ce am ajuns la aeroportul din Coreea
am luat un taxi direct către un restaurant chinezesc.
I-am cerut ospătarului o combinație de Jjajangmyun și Jjamppong
și am mânca imediat ce mi le-a pus pe masă.
Dar nu avea gustul pe care am crezut că o să-l aibă.
Chiar dacă același restaurant a făcut ambele feluri de mâncare...
Mâncate separat, erau atât de delicioase...
dar, când erau amestecate, de ce nu aveau același gust?
Atunci am început să mă gândesc. De ce? Pentru că sunt foarte încăpățânat.
Care ar putea fi motivul?
Partea distractivă e să încerci să te decizi ce mâncare să alegi dintre cele două...
Să fi fost din cauză că a dispărut distracția?
Așteptarea următorului fel trebuia să-ți facă poftă
dar, nu mai era așa delicios pentru că pofta a dispărut?
De aceea, de acum înainte...
mă voi gândi ce fel de mâncare să aleg dintre cele două până-mi va exploda capul.
De aceea...
nu regret că m-am întors și stau în această casă goală de unul singur.
Pentru că asta e ceea ce am ales după ce m-am gândit până era să-mi explodeze capul.
Mulțumesc.
Serios? Ești recunoscătoare că m-am întors, nu?
Pentru tot ce-ai făcut pentru mine...
Pentru toate.
Ca marea pe care am văzut-o împreună...
Când îmi voi aminti de tine câteodată...
cred că voi putea zâmbi și să-mi dea putere.
Eu n-am făcut nimic pentru tine...
însă, am primit foarte mult de la tine.
Pentru că n-am avut ce altceva să-ți spun decât "mulțumesc" în tot acest timp...
Îmi pare foarte rău pentru asta.
Tot ce aud e că-ți pare rău în loc de mulțumesc.
Nu-mi place expresia, "Îmi pare rău".
"Îmi pare rău că n-am făcut nimic pentru tine."
Sună destul de laș.
Atunci, poți începe să faci lucruri drăguțe pentru mine atât de mult cât ești de recunoscătoare, bine?
Ce ai de gând să faci? Ce crezi că ar fi bine?
Vreau să-ți cer o favoare.
Începând de mâine,
o să am sesiuni de autografe și conferinșe...
și mi-ar plăcea să vii cu mine.
Te poți îmbrăca într-o rochie și să pășești pe covorul roșu.
Îți cer prea mult?
Uită partea aia... tot ce trebuie să faci e să vii cu mine.
E un om bun...
Nu e nevoie să spui asta ... să-mi spui că sunt un om bun...
Oh Jin Rak.
E suficient de bun încât să-i pot spune despre mine...
Eu om bun și mă simt bine în preajma lui.
Și... te-ai hotărât în final ce alegi între jjajangmyun și jjamppong.
Te-ai gândit la asta până când capul tău mai avea puțin și exploda înainte de a lua o hotărâre?
Trebuie să întorci invers clanța.
Când te priveam...
aveam un sentiment ciudat, cum că-ți aud vocea.
Dar acum...
Nu mai pot auzi nimic.
Nu știu.
Chiar nu știu.
O stea și jumătate...
Cu un total de 11 voturi.
Dacă ne excludem pe noi, atunci rămân doar nouă votanți.
Groaznicul sfârșit e aproape.
Jin Rak... Watanabe vrea să mergem la restaurant să mâncăm, nu vii?
Care din astea se potrivește mai bine cu rucsacul?
Mă întreb dacă asta va arăta mai bine...
Jin Rak, vino aici. Încearcă-l.
Haide, ia-l pe tine.
Ce faci acum?
Încerc să văd dacă arată bine sau nu.
Cine ar putea fi acum?
[Câți bani ai dat înapoi până acum din cei 5.8 milioane?]
Serios...
Ce să mă fac cu asta?
Ar trebui să mă duc eu... sau te duci tu?
- Probabil că nu ar trebui? - Am comis o crimă sau ce?
Nu era nevoie să scuipi pe mine.
Do... Dok Mi!
Ești bine? Te-ai rănit?
- Da, sunt bine. - Îmi pare rău.
Um...
Da... haide, spune-mi.
Ai vrea...
să mergem să vedem expoziția Van Gogh împreună?
Cred că se va termina în curând.
Și vreau să te duc să o vezi...
Îți place Van Gogh?
Îmi... îmi place.
Te iubesc.
Nu, nu la tine mă refeream! Îl iubesc pe Van Dok Mi...
Nu, am vrut să spun... Van Gogh... Îl iubesc pe Van Gogh.
După ce a spus că-i pare rău pentru că n-a făcut nimic pentru mine...
Îmi place Van Gogh mai mult decât lui.
[Sesiune de autografe pentru cartea lui Enrique.]
Bună!
E un cadou!
- Numele? - Eun Kyung.
Eun Kyung...
Pa!
Voi de acolo... cei care face-ți poze.
Sunt un mare fan.
- Numele? - Shin Young Min.
E Gwanghanmoon!
Sfârșit.
M-am...
îndrăgostit.
Traducerea oferită de dragonfly!
[Din episodul următor]
Enrique...
e într-o situație critică.
Dacă te-ai fi întors, asta nu s-ar fi întâmplat.
Îmi pare rău pentru că eu cred că e vina mea.
Aș vrea... să te oprești acum.
Să o iau pe Dok Mi înapoi de la tine... Cred că a fost ultima mea datorie.
Mă voi opri aici.
- Voi dispărea. - Te plac.
Te pot auzi din nou.
Pot auzi ce spune inima ta din nou.